Tämänkin tekstityksen tarjosi:
W
WW
Tämänkin tekstityksen tarjosi:
WWW
Tämänkin tekstityksen tarjosi:
WWW
Tämänkin tekstityksen tarjosi:
WWW
Tämänkin tekstityksen tarjosi:
WWW
Suomentajat: MasaK87, KFi, JakkE, tomik, Juures-, Finnplayer, Kojootti, Suokkari, qerre, Jehuu_za,
Dracula, Jami, Nude, Paskatalikko
Oikoluku: Haunted
Karhuveljeni Koda
Hys, hys, hys.
Tämä on tarina kaukaa menneisyydestä, -
kun suuret mammutit vielä kuljeksivat maillamme.
Tämä on tarina kahdesta veljestäni ja minusta.
Kun me kolme olimme nuoria, -
meille opetettiin, että maailma on täynnä taikuutta.
Taikuuden lähde -
on alati vaihtelevat valot, jotka tanssivat ympäri taivasta.
Kylämme shamaaninainen kertoi meille, -
että nämä valot ovat esi-isiemme sieluja -
ja että niillä on valtaa tehdä muutoksia maailmassamme.
Pienistä asioista tulee suuria.
Talvi kääntyy kevään puolelle.
Yksi asia vaihtuu aina toiseen.
Mutta suurin muutos jonka olen koskaan nähnyt, -
tapahtui veljelleni.
Pojalle, joka epätoivoisesti tahtoi olla... mies.
- Matalaksi! - Mitä?
Matalaksi!
Kenai!
Älä koskaan yritä lypsää peuraa.
Ei, ei. Älä. Ei. Anna olla. Ei, ei, ei.
Hei, voisitteko te lopettaa?
Oikein, Sitka.
Tämän päivän jälkeen hän ei enää kohtele minua tällä tavalla.
Aivan... suuri miehuusrituaali.
Ei sillä ole väliä, mitä henget sanovat.
Tulet aina olemaan pikkuveljemme.
Niinkö? No, odotas kunnes saan toteemini.
Pikkuveli.
Hei, käskin teitä lopettamaan.
Mitä nopeammin saamme nämä kalat, -
sitä nopeammin pääsemme seremoniaasi, -
joten yritetään kestää toisiamme muutaman tunnin.
- Käykö, Denahi? - Ihan miten haluat.
- Käykö, Ke... - No, mitä me odottelemme?
Kun maailma oli nuori -
ja ilma makeaa.
Ja vuoret -
suutelivat taivasta.
Ja suuri avara maailma, -
monine polkuineen.
Ihminen ja luonto elivät rinta rinnan.
Tässä vaaran ja kauneuden autiomaassa -
eli kolme veljestä toisiaan rakastaen.
Sydämensä täynnä iloa, -
he pyytävät opastusta, -
kurkottaen ylös taivaaseen.
Suuret henget, jotka elitte ennen, -
ottakaa käsistämme ja johdattakaa meitä.
Täyttäkää sydämemme ja sielumme tiedoillanne.
Osoittakaa, että teidän silmissänne -
me olemme kaikki saman arvoisia.
Veljeksiä keskenämme.
Tässä maailmassa pysymme.
Veljinä ja saman arvoisina.
Antakaa meille viisautta jaettavaksi toisillemme.
Ja antakaa meille voimaa ymmärtää, -
että asiat joita teemme, -
valinnat, joita teemme, -
antavat opastusta kaikille eläville olennoille.
Katsoa ihmeitä, -
kaikkea mitä meille on annettu -
maailmassamme, -
joka ei ole aina sitä miltä se näyttää.
Joka käännöksemme -
johtaa uuteen.
Taival päättyy, -
mutta toinen alkaa.
Suuret henget, jotka elitte ennen, -
ottakaa käsistämme ja johdattakaa meitä.
Täyttäkää sydämemme ja sielumme tiedoillanne.
Sinä tiedät, näytä minulle.
Osoittakaa, että teidän silmissänne -
me olemme kaikki saman arvoisia.
Veljeksiä keskenämme.
Tässä maailmassa pysymme.
Veljinä ja saman arvoisina.
- Jee! Kenai on palannut! - Kenai!
Kenai, oletko innostunut sielusi kivettämisestä tänään?
Ei se ole kivi. Siitä tulee toteemini.
Joo. Saan varmaankin sapelihammastiikerin -
urheudesta tai voimista tai suuruudesta.
Jotain joka sopii minulle.
Miten olisi mammutti ison pääsi takia?
Pidä vain huoli siitä, että saat korin sidottua.
Älä huoli.
Yksikään typerä karhu ei pääse lähellekään näitä kaloja.
Sido nyt se vain.
"Sido nyt se vain."
Hän palasi! Kuulkaa kaikki, Tanana tuli takaisin!
Tulkaa!
Tule, Kenai, mennään!
Tule jo.
Tanana sai kivesi! Tule!
Suuret henget, jotka elitte ennen, -
ottakaa käsistämme ja johdattakaa meitä.
Täyttäkää sydämemme ja sielumme tiedoillanne.
Osoittakaa, että teidän silmissänne -
me olemme kaikki saman arvoisia.
Veljeksiä keskenämme.
Tässä maailmassa pysymme.
Veljinä ja saman arvoisina.
- Tanana. - Mitä?
Kulta pieni. Kukas se siinä.
Iso tyttö.
Kun jokainen meistä tulee tiettyyn ikään, -
mahtavat henget paljastavat meille -
toteemin, joka opastaa meitä läpi elämämme.
Jotkut meistä ohjaavat toisia rohkeudella.
Toiset maltilla.
Ja jotkut meistä, kauneudella.
Kenai, -
oletko hermostunut?
Jännittynyt.
Niin kuuluukin. Tulet pitämään siitä.
Kenai, olen ollut vuorella, -
jossa valot koskettavat maata.
Ja mahtavat henget ovat näyttäneet minulle sinun toteemisi.
Tullaksesi mieheksi, tekojasi saa ohjata vain yksi asia.
Sinun toteemisi on, -
rakkaus.
- Mikä? - Niin, rakkaus.
Rakkauden karhu?
Rakkaus, joka yhdistää kaikkia eläviä.
- Kuka haluaa vaihtaa? - Sitä ei voi vaihtaa!
Voi, Kenai, -
rakkaus on kaikista toteemeista arvokkain.
Huomaat sen odottamattomalla tavalla.
Anna rakkauden ohjata tekojasi.
Niin eräänä päivänä, sinusta tulee mies -
ja asetamme merkkisi esi-isiesi viereen.
Eläköön!
Siinä hän on.
Tulehan tänne, rakastaja.
- Anna minun olla. - Kenai, odota.
Anteeksi.
Mitä?
Sinun toteemisi, minusta se on todella hieno.
- Oikeastiko? - Kyllä.
- Ja tein sinulle jotakin. - Niinkö?
Nyt kun kuljet ympäriinsä rakastamassa kaikkia, -
tuoksut myös hyvältä.
Kuinka mukava nähdä, -
että tappelun sijasta, annattekin toisillenne kukkia.
Niin, eikö olekin kilttiä?
Hänen toteeminsa toimii jo.
Hei, koiran henkäys. Mene huolehtimaan kaloista.
Toki. Kenai rakastaa minua, ei rakasta.
Rakastaa, ei rakasta.
Kenai.
Jonain päivänä, aion vielä...
Hän on vain niin...
Hei luupää, vaikka hänen toteeminsa on viisaus, -
ei se tarkoita hänen olevan viisas.
Katso nyt häntä.
Rakastaa, ei rakasta.
Hei, Denahi.
Hei vaan.
- Päästä irti! - Aivan...
Luulen että henget sekoittivat meidän toteemimme.
Tiedätkö, minusta tuntui aivan samalta, silloin kun Tanana antoi minulle omani.
- Älä viitsi. - Oikeasti.
Kysyin, "ohjaava kotka?" Mitä se tarkoittaa?
Mutta nyt kun olen vanhempi, -
tiedän sen tarkoittavan johtajana olemista -
ja teidän kahden silmällä pitämistä.
Haluan vain merkkini sille seinälle.
Sinun täytyy olla kärsivällinen.
Kun elät toteemisi mukaan, saat merkkisi.
Oikeastiko?
Takaan sen.
Mutta ajattele nyt, rakkauden karhu?
Ei karhu rakasta ketään.
Ne eivät ajattele. Ne eivät tunne. Tarkoitan, ne ovat..
ne ovat varkaita.
Sinä et sitonut sitä kiinni, ethän?
Tuota...
Sinun olisi pitänyt saada ääliöiden toteemi.
Anna olla. Me teemme vain uuden korin.
Me? Ei, ei.
Ei. Korin teko kesti kaksi viikkoa.
Rakastajapoika saa tehdä.
Hänhän se asioita kokoajan sotkee.
Tyypillistä Kenailta.
Selvä. Menen hakemaan korisi.
Odota. Kenai!
Mitä?
Kenai!
- Minne hän meni? - Kauas, jos meillä on tuuria.
Kenai!
Sitka, ei! Sinun täytyy häipyä täältä!
- Mitä? - Karhu!
Takanasi!
Hei, karhu! Katsos tänne!
Tule karhu! Tännepäin!
Denahi! Pidä kiinni!
Vedä!
Sitka.
Sitka!
Sitka?
Tule!
- Sitka! - Sitka!
Sitka, missä olet?
Kenai!
Ei.
Sitka!
Auta meitä löytämään sinut!
Sitka!
Sitka, missä olet?
Sitka!
- Oletko valmis? - Valmis mihin?
Menemme karhun perään.
Tiedän mitä tunnet, mutta karhun tappaminen on väärin.
Väärin?
Veljemme on kuollut sen hirviön takia.
En syytä karhua, Kenai.
Ymmärrän.
Sen karhun tappaminen ei tee sinusta miestä.
Nyt yrität olla viisas.
Yritän seurata toteemini neuvoja. Mikset sinä voi tehdä samoin?
Luuletko todella, että rakkaudella on mitään tekemistä miehenä olemisen kanssa?
Mies ei vain istuisi paikallaan tekemättä mitään.
Kenai.
Älä suututa henkiä.
Henkiä. Kiitos viisauksista.
Minun täytyy pysäyttää hänet.
Lähdit liian aikaisin, Sitka.
Veljesi tarvitsevat ohjaustasi.
Kenai.
Mitä?
Sitka?
Ei.
"Älä syytä karhua, Kenai."
"Mies ei vain istuisi paikallaan tekemättä mitään."
Kenai, päätit palata elävien kirjoihin.
Sinulla on aikamoinen kuhmu.
Täytyi olla aikamoista kyytiä tulla alas noita koskia.
Tanana?
Nana, sinä et usko tätä.
Olin valtavan kallion päällä -
ja yhtäkkiä kaikki, tämä...
Kenai, kulta, shh.
En puhu karhua.
Ei.
Ei! Ei!
No niin, no niin, -
rauhoitupas.
Kenai.
Tästä ei tule yhtään mitään.
Kenai, kuuntele minua.
Sitka aiheutti tämän.
Outoa.
Henget eivät yleensä tee mitään tällaista.
Jopas jotakin.
Sitkalla on varmaankin suuria suunnitelmia sinun varallesi.
Tulet kokemaan kaiken aivan uudella tavalla.
Näetkö mustavalkoisena vai väreissä?
Kuuntele minua, -
sinä aiheutit itse tämän kaiken.
Jos haluat muuntua takaisin, sinun täytyy saada yhteys veljesi henkeen.
Löydät hänet vuorelta, -
jolla valo koskettaa maata.
Hän auttaa sinua korjaamaan virheesi.
Mutta en minä tehnyt mitään väärää.
Tanana?
Tanana! Odota! En tehnyt mitään väärää.
En edes tiedä miten sille vuorelle pääsee.
Mihin ne katosivat?
En tiedä.
Ne olivat tässä vielä hetki sitten, -
ja nyt ne ovat poissa.
Aivan. Outoa, vai mitä?
Väität siis, -
ettet syönyt niitä, etkä tiedä missä ne ovat?
- Ni-iin. - Hei siellä.
Puhuitteko te?
P-peräännytään... Hyvin hitaasti.
Kuinka teette sen?
Olemmeko jo perillä?
Älä pakota minua kääntymään takaisinpäin.
Hei, odottakaa! Tulkaa takaisin!
Odottakaa! Tulkaa takaisin!
Yritän löytää paikkaa, jossa valot...
Mikä häntä vaivaa?
En tiedä. Ehkä lokit osuivat häneen?
Luulen että hän katsoo tännepäin.
- Häivytään. Tännepäin. - Ei, ei. Tännepäs.
- Kiitos paljon. - Selvä. Pysy paikallasi?
Hei, te siellä.
Päät alas!
Luulen että hän näkee meidät. Mitä nyt tehdään?
Teeskennellään, ettemme ole täällä.
- Emme ole täällä. - Hiljaa! Mitä oikein teet?
- Sinähän käskit teeskennellä... - Ole hiljaa.
- Selvä. - Käskin olemaan hiljaa.
- Kaverit hei? - Apua!
- Älä syö meitä. - Et pitäisi meistä, -
olemme hyvin sitkeitä.
Joo, hyvin, hyvin sitkeitä.
Vai niin?
- Tylppähäntä. - Kierosääri.
Isonenä!
- Anteeksi. - Nyt menit liian pitkälle.
- Pyysin jo anteeksi. - Kaverit?
Sitä paitsi, sinun on suurempi kuin minun.
En aio syödä ketään.
- Kiitos. - Huh.
Sehän on reilua, vai mitä?
Jep. Nimeni on Rutt ja tässä on veljeni Tuke.
Mites roikkuu, nalle?
Älä kutsu minua nalleksi.
Anteeksi, herra Karhu?
Ei, tarkoitan etten ole karhu. Inhoan karhuja.
Vai niin? Kylläpä olet sitten iso majava.
Täytyy myöntää.
Tietääkö kumpikaan paikkaa, jossa valot koskettavat maata?
J-j-joo, -
tai ei. Ei.
En tiedä, nalle. Tai siis majava.
En ole majava. Olen karhu, -
tai siis, tarkoitan etten ole karhu. Olen ihminen.
Anteeksi?
Muutuin karhuksi taian vaikutuksesta.
Veljeni nosti minut taivaaseen.
Joopa joo.
Olet hullu.
Terveydeksi.
Ei, kaheli.
Oletko kunnossa?
En. Tuo karhu tuolla. Hän on hullu.
En ole hullu.
Kuka niin väittää?
- Kyllä me ymmärrämme. - Todellako?
Toki. Katsos, emme mekään ole hirviä.
- Emmekö? - Emme.
Olemme kuin... Olemme kuin oravia.
Kaunista eikö?
Hän on oikeastaan se orava.
Minä olen puhdasrotuinen ahma.
Katso näitä kulmahampaita.
Anna hänelle vähän tilaa.
Miksi edes juttelen kahdelle tyhmälle hirvelle?
Et juttelekaan. Olemme oravia.
Ahma.
Etsin sen itse.
- Minä en menisi siihen suuntaan. - Miksi et?
No, yhden syyn takia.
Otit sen puheeksi. Kerro nyt.
Yritän kyllä, mutta puhut...
Keksitkö sen jo?
En, mutta se häiritsee minua.
Hei.
- Onko reitti selvä? - Mitä?
Onko siellä metsästäjiä?
Ei.
Hyvä!
Kuinka voit? Et varmaankaan nähnyt ansaa?
Minä näin sen kaukaa.
Olet varmasti todella häpeissäsi.
Älä huoli.
En kerro kenellekään.
Mitä?
Sinun pitää päästä alas. Annas kun autan.
Odota, odota!
Pysy paikoillasi!
Ei. Lopeta tuo!
Jos sinä vain... Anna kepp... lopeta tuo!
Se on hyödytön.
Pääset alas vain puremalla jalkasi irti.
En kaipaa tyhmän karhun neuvoja.
Tarvitsen vain kepin.
- Hyvä on, tässä. - Ei, ei, ei.
Otan sen itse. Laita se takaisin.
Sinne, mistä löysit sen.
Vasemmalle.
Pienen kiven viereen.
- Tähänkö? - Niin!
Hyvä on.
Tuo puu on todella jykevä.
Kun olin pieni, -
pidin todella paljon puihin kiipeilemisestä.
Kiipeilin männyissä, tammissa, viikunapuissa -
vaahteroissa, koivuissa, pajuissa...
Silmäni vuotivat, ja kieleni oli turvonnut.
Siitä hetkestä lähtien katsoin tarkemmin, mitä nuolen.
Näetkös?
Tarvitsee vain... käyttää päätään.
Tuo oli hassua! Tee se uudelleen!
Eikö sinulle ole muuta paikkaa, minne mennä?
On. Lohien kutupaikka.
Mitäs sanot?
Autan sinut alas, ja sitten menemme yhdessä. Sovittu?
Hyvä on. Jos saat minut taiottua täältä alas, -
tulen kanssasi sinne...
- Lohien kutupaikkaan. - Ihan mikä vain.
Mutta jos et saa minua alas, -
käännyt ympäri, kävelet pois, etkä koskaan palaa.
- Lupaatko? - Joo.
- Vanno karhunvalalla. - Joo. Vannon.
Mutta tämä on ihmisansa, ja olet vain tyhmä pieni karhu.
Joten et voi mitenkään...
No niin. Teemme niin, että -
liikumme päivisin ja nukumme öisin.
Nukkumaanmeno aikani on tunti iltaruskon jälkeen. Eli mielestäni...
Juokse!
Hyvä, juokse pois!
Denahi? Denahi, sinä löysit minut!
Et usko, millainen painajainen tämä on ollut!
Denahi? Se olen minä... Kenai!
Menikö hän jo?
Luulen, että hän men...
Haloo? En saa henkeä.
Miksi hän jahtaa minua?
No sitähän ne tekevät.
Mutta se ei ole hänen tapaistaan.
No, hänen onnekseen hän ei löytänyt meitä, -
koska tapellessa, minusta tulee hullu -
ja olen raivopäinen ruskea karvapallo.
En haluaisi kehuskella, mutta osaan pari juttua.
- Niinkö? - Kyllä.
No tuota, ensimmäinen on eräänlainen liike,
jota sanon "Viiltäjäksi"
Ja tämän nimi on "Lentävä kuoleman raivo"!
- Hän tulee takaisin! - Missä?
Tyypillistä.
Seuraavalla kerralla, kun me törmäämme siihen metsästäjään...
Ei ole "meitä". En vie sinua mihinkään kutupaikalle.
Mitä? Mutta sinähän vannoit!
Asiat muuttuvat.
Nähdään, pentu.
Odota.
Totuus on,
että jouduin eroon äidistäni -
ja nyt tämä metsästäjä...
Pentu, minulla on omatkin ongelmani.
Emmekö vain voisi mennä sinne yhdessä?
Siellä on paljon karhuja ja tonneittain kalaa, -
ja joka ilta katsomme kun valot -
osuvat vuoreen, ja viime vuonna...
Hetkinen, mitä sinä juuri sanoit?
Paljon karhuja ja tonneittain kaloja.
Ei. Tiedät missä valot osuvat maahan?
Vuoren huipulla, lohien kutupaikan lähellä.
Yrität huijata.
Ei, en. Ne paikat ovat melkein vierekkäin.
Näytän sen sinulle. Se tulee olemaan mahtavaa.
Lupaan auttaa sinut jokaisesta ansasta johon astut.
En kyllä kävele enää yhteenkään... ansaan.
Mitä sanot?
Voitko ihan varmasti viedä minut sinne, missä valot koskevat maata?
Toki, selvä se.
Jos hidastat minua vähänkin...
En hidasta. Minä lupaan.
Hyvä on. Lähdemme heti huomenaamulla.
Ja ei noita karhujen söpöilyjuttuja. Onko selvä, pentu?
Nimeni ei ole pentu, vaan Koda.
Mikä sinun nimesi on?
Hyvää päivää.
Hei. Mites roikkuu?
- Ihanasti. - Ihanasti.
Meillä on tänään paljon tehtävää.
Aloitetaanko heti?
Odota pieni hetki.
Hyvä on.
Voisitko auttaa vähän?
Toki.
Oletko nyt valmis?
Melkein.
Vielä yksi.
- Mennään jo! - Hyvä on.
Menoksi!
Tämä on oikein maukas kohta.
Älä tule lähellekään tätä kohtaa tässä.
Jokin on mennyt tästä.
Laiha, lihava, laiha, lihava...
Minulla on vuori kiivettävänä, mennään jo, pentu.
Sanoin jo, että nimeni on Koda.
Toista perässäni. Ko-da.
Oletko varma, ettei äitisi hylännyt sinua tarkoituksella, Ko-da?
Rutt?
Älä nyt, syön juuri.
- Rutt? - Mene pois.
Häiritset keskittymistäni.
Meidän pitäisi juosta karkuun.
- Miksi? - Niin kuin nyt heti!
En voi, sulattelen vielä.
Saan kramppeja.
Hän on perässämme!
Tule jo, pikkuveli!
Kramppi!
Jos todella haluat tietää -
kuinka minä ja äitini jouduimme eroon toisistamme...
Ajattelin kertoa tämän vasta, kun olemme perillä, -
mutta kerron nyt.
Se oli ehkä viidenneksi tai kuudenneksi -
kylmin päivä koko elämäni aikana.
No sepäs kuulostaa hyvältä. Kannattaisi säästää se myöhemmäksi.
- Niinkö? - Kyllä. Ystävillesi.
No tuota, tiedän yhden toisenkin jutun...
Miten olisi tämä: Ei puhuta.
- Hyvä on, sitten laulan. - Ei, ei, ei, ei, ei.
Kerro kaikille, että olen tulossa.
Voitko lopettaa?
Uusia ystäviä ja uusia paikkoja nähtävänä.
Hiljaa! Koda, lopeta laulaminen.
Mukana.. -
Olen matkalla.
Eikä ole paikkaa, jossa olisin mieluummin.
Kerro kaikille. Olen matkalla -
ja rakastan jokaista askeltani.
Auringon laskiessa -
olen matkalla.
En voi olla hymyilemättä -
koska ei ole sen voittanutta, -
kuin nähdä toiset taas.
Etäisyydellä ei ole väliä.
Ja tarinat, joita kerromme -
saavat sinut hymyilemään.
Se todella nostattaa sydäntäni.
Joten kerro kaikille, että olen matkalla.
Uusia ystäviä ja uusia paikkoja nähtävänä.
Nukkua alla tähtien, -
kuka voisi pyytää enempää, -
kuun vahtiessa minua.
Ei lumi eikä sade -
voi muuttaa mieltäni.
Aurinko tulee esiin, odota vain niin näet.
Ja tuulen tunne kasvoillasi.
Voin nostaa sydämesi.
Eikä ole paikkaa, jossa olisin mieluummin.
Koska olen matkalla -
todella ja hyvin.
Olen matkalla...
Hei! Hidastakaa vähän! Odota.. odota nyt.
Olen matkalla...
- Kuinkas sinulla menee, karhunpoika? -Ja, tuota, pienehkö karhu.
Jehna, en tiennytkään, että sinulla on pikkuveli.
- Hän on söpö, eikö? -No tuota, oikeastaan, hän on vain..
Niin, metsästäjä -
seuraa meitä, ja minä.. me ajattelimme..
Jos me voisimme mitenkään vain roikkua teidän kanssanne...
Ihan vain roikkua. Kuten hän juuri sanoi.
Siitä tulisi hauskaa, tiedätkös?
Tarkoitan, että metsästäjä, joka tulee ottamaan meidät kiinni...
Sitten te syötte hänet.
Niin. Tuota, niin me suunnittelimme.
Me eksytimme metsästäjän jäätiköllä.
Etkä usko, että hän osaisi seurata noita?
Nuo ovat aika kivoja.
Olen matkalla nyt...
Sain idean.
Tämä on kyllä jo todella outoa.
Mene pois. Minä ajan.
Milloin on minun vuoroni?
Se ei ole niin helppoa kuin miltä se näyttää. Ota tarkkaan mallia siitä mitä teen.
No, saisiko tänne edes takaistuimen tai jotakin?
Näyttää siltä, kuin olisit metsästänyt minut.
Kerro kaikille. Olen matkalla.
Hei, tulkaa mukaan.
Ja en malta odottaa pääseväni sinne.
Edessä olevien sinisten taivaiden kanssa -
olen matkalla.
Pelkkiä hyviä aikoja näytettävänä.
Kerro kaikille. Olen matkalla -
ja en malta odottaa pääseväni kotiin.
Auringon laskiessa alas -
olen matkalla.
Pelkkiä hyviä aikoja näytettävänä.
Olen matkalla.
Luulenpa olevani matkalla.
Kauneus?
Näin minä muistan:
Jos lumi on valkoista, se on puhtoista.
Keltaista tai vihreää, se on hirveää.
Opin sen vaikeamman kautta.
Siitä tulikin mieleeni. Viime vuonna kun merilohet nousivat kutemaan, -
kaverini Bucky yllytti minua.
Mutta minä kuulin toisesta pennusta, -
jonka kieli jäi jäävuoreen kiinni -
ja hän alkoi ajelehtia pois.
Pelastaakseen hänet, heidän piti repäistä hänen kielensä irti.
Joten nyt hänen täytyy puhua -
tällä tavalla kokoajan...
Oletko sinä koskaan hiljaa?
Katsoppa tuota!
Iltasateenkaari.
Voit nähdä henget täältä käsin.
Sinä tiedät suurista hengistä?
Tiedän. Isoäitini on tuolla ja isoisäni.
Äiti sanoo, että henget -
tekevät kaikki ihmeelliset muutokset maailmassa.
Kuten lehdet, jotka vaihtavat väriään.
Tai kuu, jonka muoto muuttuu, tai sammakonpoika, joka muuttuu sammakoksi.
Selvä, tajusin.
Vaihtelun vuoksi, -
he voisivat jättää asiat välillä rauhaan.
- Mitä tarkoitat? - Veljeni on henki.
Ilman häntä en olisi täällä.
Onko veljesi tuolla?
Mitä hänelle tapahtui?
Hänet tappoi kar...
...hirviö.
Mikä veljesi nimi oli?
Sitka.
Kiitos, Sitka.
Ilman sinua en olisi koskaan tavannut Kenaita.
Olen aina halunnut veljen.
Leikitäänkö 'Arvaa mitä näen'-leikkiä?
Selvä. Minä aloitan.
-Okei. - Näen jotain vihreää.
Puu? - Oikein.
- Minun vuoroni? - Joo.
Selvä, minä näen jotain pitkää.
- Puu. - Oikein.
Näen jotain, jossa on kaarna.
Puun?
Näen jotain pystyviivaista.
- Puu. - Niin.
- Okei, minä näen... - Puun.
Okei, minun vuoroni.
- Puu. - En, minä...
- Se lasketaan. - Enhän edes katsellut mitään.
- Se lasketaan. - Selvä.
Puu.
Leikitään jotain muuta.
Koda, älä viitsi.
-Koda, herätys. - Pari kuukautta vielä äiti.
Missä olemme?
Mihin suuntaan?
Luulen, että se on tuolla.
Luulet vai tiedät?
Vai oliko se sittenkin tuonne?
Miksei minua muutettu kyyhkyseksi?
Tule jo.
Hei, mammuteilla ratsastaminen oli sinun ideasi.
Kiitos kyydistä. Nähdään.
Onneksesi olen eksynyt pahempiinkin paikkoihin.
Viime kesänä, kaivoin juuria Buckyn kanssa...
Nyt riittää tarinat.
Minua ei kiinnosta aika, jolloin sinä ja Binky löysitte -
maailman suurimman männynkävyn.
Ensinnäkin, hänen nimi on Bucky, ei Binky.
Toisekseen, se ei ollut männynkäpy. Se oli männynpähkinä -
ja se oli valtava, jopa isompi kuin pääsi.
Meidän iso vartijakarhukaverimme lähtee?
Niin näkyy. Meidän on parasta seurata. Tule.
Pystytkö heiluttamaan jalkojasi?
- Minä en pääse pois. - En minäkään.
Kaverit! Luulen että meidän...
Luulen että meidän kannattaa mennä perästä myöhemmin.
- Mukava matka, eikö? - Kaunista.
Kuule, ajattelin että, jos nyt olisi hyvä hetki -
antaa minun ajaa tätä hökötystä?
Rentoudu ja nauti matkasta.
Selvä. Okei.
Olen pahoillani, että eksyimme.
Vaikka se onkin oikeastaan sinun vikasi.
Minun vikani? Nyt riitti.
Muista, ilman minua -
roikkuisit ylösalaisin tälläkin hetkellä.
Parempi sekin, kuin olla jumissa -
keskellä ei mitään sinun ja suuren suusi kanssa.
Olen eksynyt. En löydä äitiäni.
Otatko minut mukaan kalastamaan?
Mikset aikuistuisi?
Selvä. Jatkan sitten yksin.
Hyvä. Siitä vaan.
- Hyvä on. - Hyvä on.
Hyvä on.
Koda?
Koda.
Nuo hirviöt ovat todella pelottavia.
Erityisesti nuo, joilla on noita keppejä.
Tule, lähdetään.
Näyttävätkö maisemat vieläkään tutuilta?
Vai etkö näe ison pääni takaa?
Ajatteletko tosiaan, että minulla on iso pää?
Jos kyyristäisit olkapäitäsi hieman, -
se ei näyttäisi niin isolta.
Tarkoitatko näin? Vai näin?
Taikka näin?
Se oli hyvä.
Ehkä nuo voisivat neuvoa meitä.
Tämä puhdistaa ontelot.
Niin tekee.
Puske uudestaan.
Luulen että hän katsoo. Päivää, söpöliini.
Hän katselee minua.
- Mitä? - Hei, muru.
Ei, ei, ei. Anna tulla, tollo. Oletko järjiltäsi?
Hän katselee minua!
Ihan kuin hän katsoisikin sinun rumaa naamaasi?
Minun... Anteeksi, neiti. Hetki vain.
- Menoksi, muru. - Haluat menoa?
- Niin! - Anna tulla.
- Sarvet pystyyn! - Hei.
- Odota. - Anteeksi.
Mitä sinä haluat?
- Mitä se oli? Kuka se oli? - Odota hetki, karhu.
- Hei, ole hiljaa! - Hei, ole hiljaa!
- Ei, ole sinä hiljaa! - Ei, ole sinä hiljaa!
-Hei, voisitko olla hiljaa? -Hei, voisitko olla hiljaa?
- Ei. - Ole vain hiljaa!
Luulen että heidän sarvensa ovat liian tiukalla.
Hei, odotapas.
- Minähän tunnen tämän paikan! - Tunnetko?
Kutupaikka ei ole kaukana.
Meidän täytyy vain mennä tästä läpi.
Mitä?
Oletko varma, että tiedät mihin olet menossa?
Tiedän. Seuraa minua.
Koda!
Koda?
Missä sinä olet?
- Älä tee noin. - Pelästytin sinut, enkö vain?
Voi pelästyä tai sitten yllättyä.
Sinä teit kumpaakin.
Hyvä yritys.
Sinulla on kuolaa tuossa.
Kenai!
En mene tuohon tällä kerralla.
Ei, Kenai, varo!
- Eikä. - Tule!
Kenai!
Kenai, missä olet?
Vasemmalle, vasemmalle! Ei, toiselle vasemmalle!
Kenai!
Ei!
Mitä sinä teet? Meidän täytyy häipyä täältä!
- Miksi he inhoavat meitä, Kenai? - Olemme karhuja.
- Mitä sitten? - Tiedät minkälaisia he ovat.
He ovat... he ovat tappajia.
Hetkinen. Ketkä ovat tappajia?
- Karhut. - Mitä? Mitkä karhut?
En minä ole tappaja, etkä sinäkään.
Ilmeisestikään kaikki karhut eivät ole.
Tarkoitan, sinä olet kiva, mutta useimmat karhut... -
useimmat karhut hyökkäävät minkä vain tekosyyn varjolla ihmisen kimppuun.
Mutta, Kenai, hänhän se hyökkäsi meidän kimppuumme.
Sinä olet... sinä olet vasta pentu.
Ymmärrät, kun olet vanhempi.
Kalaa, kalaa, kalaa!
Me teimme sen! Olemme perillä!
- Tule. - Mitä? Koda...
- Kalaa, kalaa! - Hei, mitä te...
Menkää pois!
Alkakaa laputtaa!
Hei kaveri, sekoitat veden.
Niin, älä säikytä kaloja, kamu.
Hei, Koda, tule tänne.
Katso nyt sinua.
Tug, oletko nähnyt äitiäni?
En, itse asiassa en ole nähnyt häntä.
Minä ja ystäväni Kenai voitimme hänet.
Onko hän sinun ystäväsi?
En ole ennen nähnyt sinua kutupaikalla.
Mistä olet kotoisin?
Minä... tarkoitan...
Näetkö, Kenai? Tuolla on se vuori, -
aivan kuten lupasin.
Valot heijastuvat huipusta joka ainoa ilta.
Tuonne ylös kiipeäminen onkin sitten vaikeampaa kuin -
niillä mammuteilla ratsastaminen.
- Mammuteilla? - Laskeeko hän leikkiä?
Kuulostaa hieman oudolta.
Eikö kuulostakin. Hän tekee paljon outoja asioita, -
kuten se, että hän juo vettä lehdeltä.
Hän ei koskaan teroita kynsiään puuhun.
Hän ei ole koskaan aiemmin nukkunut talviunta.
Koda. Koda!
Voinko puhua kanssasi hetken?
Suokaa anteeksi.
Hän on hieman hermostunut, eikö olekin?
Koda, minä, tuota...
Minun täytyy jatkaa matkaa.
Kun tulet takaisin, voimme mennä...
En tule takaisin.
Mitä? Mikset?
Koska...
Sitä on vaikea selittää.
Olet lähdössä?
En. Tarkoitan, kyllä.
En vain oikein... minä... en kuulu tänne.
Et kuulu? Jokainen karhu kuuluu tänne.
Ala tulla kaveri.
Kaikki ovat kutsuttu...
Pidetään hieman hauskaa!
Näin me elämme.
Olemme täällä toisiamme varten.
On ilo antaa.
Kaikki mitä meillä on, jaetaan -
ja kaikista pidetään huolta.
Joten ala tulla.
Tervetuloa perheeseemme.
Tervetuloa veljeksemme.
Annamme ja otamme ilolla, -
ystävillemme, joita saamme.
Ei ole mitään, mitä emme tekisi heidän puolesta.
Tervetuloa perheeseemme.
Tervetuloa olemaan iloinen.
Tämä on meidän juhlaamme, -
tiedäthän, ja parasta kaikessa -
on, että jaamme kaiken.
Välillämme on side, -
jota kukaan ei osaa selittää.
Tämä on elämän juhlaa.
Ja ystävien uudelleentapaamista.
Olisin tukenasi, -
ja tiedän että myös sinä olisit minun tukenani.
Joten, tule mukaan.
Tervetuloa perheeseemme.
Tervetuloa veljeksemme.
Tämä on meidän juhlaamme, -
tiedäthän ja parasta kaikessa -
on, että jaamme kaiken.
Muistelet kuinka rakkaus kerran katosi.
Joku lähellä sydäntäsi.
Löydät rakkauden, suunnittelet tulevaisuutta, -
kerrot tarinoita ja naurat ystävien kanssa.
Arvokkaita hetkiä, joita et koskaan unohda.
Tämän täytyy olla -
kaikkein kaunein, -
kaikkein rauhallisin paikka, -
jossa olen koskaan käynyt.
Se on jotakin, mitä -
en ole aiemmin nähnyt.
Kun mietin, miten pitkälle olen päässyt, -
en ole uskoa sitä -
ja silti näen sen -
ja sitten näen perheen.
Olen nähnyt millaisia olimme.
Tervetuloa perheeseemme.
Tervetuloa veljeksemme.
Olemme niin onnellisia.
Annamme ja otamme ilolla, -
ystävillemme joita saamme.
Ystäville joiden kanssa tutustumme.
Ei ole mitään, mitä emme tekisi heidän puolestaan.
Tervetuloa perheeseemme.
Tervetuloa meidän onnelliseen aikaamme.
Olemme niin onnellisia.
Tämä on meidän juhlaamme, -
tiedäthän ja parasta kaikessa -
on, että jaamme kaiken.
Olemme täällä jakaaksemme sen kaiken.
Aivan.
No niin, no niin. Istukaa kaikki alas, istukaa alas.
Me... Hei, älä heittele kalanruotojasi sinne.
Joku voi tukehtua siihen.
Minä voin aloittaa ensimmäisenä. Katsotaanpas.
Kaikista mielenkiintoisin asia, mitä minulle on tapahtunut tänä vuonna.
Minulla oli...
Tiedän, tiedän, tiedän. Kuunnelkaapas tämä.
Iskin viimeinkin matalaksi sen puun, -
joka esti näköalani luolastani.
Nyt minulla on perheellinen maaoravia asumassa luonani.
Tuota... -
No niin, olkaas nyt vähän innokkaampia.
Kuka haluaa olla seuraava?
Tug, Tug, minulla on yksi!
Katso minua, katso minua. Hei, sain sinut.
Tänä vuonna, menetin rakkaan puolisoni Edgarin.
Lopeta kertomasta kaikille, että olen kuollut!
Joskus kuulen yhä hänen äänensä.
Minä aion saada seuraavan.
- Aivan. - Aivan.
Tämä se on. Sain sen, Sain...!
Luulen, että se on meidän vuoromme.
Tänä vuonna tapasin kaikista jumalaisimman... -
Ei, sinä olet jumalainen.
Sinä olet jumalainen.
Menkää luolaan siitä.
Jos vain Edgar eläisi vielä.
Sanoin sinulle, nainen! Olen täällä!
Rakastan sinua, leinikki.
- Tämän täytyy olla se. - Ole hyvä, Koda.
- Sinun tarvitsee kertoa se, Kenai. - Mitä?
Aivan oikein, Kenai. Sinä nappasit sen, sinä kerrot sen.
Etkö ole pelannut tätä peliä pentuna?
- Noh... - Anna tulla, Keno.
No hyvä on, hyvä on.
Haluatte siis tietää, mitä tein tänä vuonna?
Joo!
Kävin läpi pisimmän, raskaimman ja -
kaikista jännittävämmän matkan, jolla olen ikinä ollut.
Ärsyttävimmän mahdollisen karvapallon kanssa.
Mutta mitä voit odottaa pikkuveljeltä?
Kaveri, sinun vuorosi.
Kuunnellaanpas se, Koda.
Selvä. Sitten mennään.
Tänä vuonna, katsoin äitini kamppailua elämästä ja kuolemasta -
taistelemassa kaikin mahdollisin tavoin, vastassaan -
kaikista hurjapäisin olento mitä maa päällään kantaa.
- No niin, kuka on seuraava? - Mitä?
Odota, odota, odota hetkinen.
Luulen että jokainen meistä haluaa kuulla loputkin tarinasta, Koda.
Epäilinkin, että sanot tuon. Katsotaanpas.
Se oli varmaankin viidenneksi tai kuudenneksi kylmin päivä -
elämäni aikana.
Minä ja äiti olimme syömässä kalaa ja meillä oli hauskaa, -
kunnes yhtäkkiä, hän työnsi minut puskaan -
ja käski minun olla aivan hiljaa.
Hän sanoi: "Haistan jotain", joten aloin haistelemaan.
Tuolla puiden seassa on jotain, -
tulossa suoraan meitä kohti, kokoajan lähestyen.
Ja sitten, metsästäjä hyppäsi puusta!
Ja nyt äidillä ei ollut mitään suuntaa, johon olisi voinut paeta.
Hirviö oli saartanut hänet jättiläismäiselle kielekkeelle!
Hirviö hyökkäsi!
Mutta äiti oli liian nopea hänelle.
Ja ennen kuin hän pystyi hyökkäämään uudestaan, äiti nousi seisomaan kahdelle jalalle, -
ja huusi: "Mene pois!"
Apua!
Sitten äiti haistoi lisää heitä.
Kokonainen lauma hirviöitä oli tulossa meitä kohti!
Sitka, ei! Karhu!
Äiti juoksee pysäyttämään heidät -
ennen kuin he pääsevät minuun käsiksi.
Ja kokoajan he sohivat häntä kepeillään.
Koko kieleke murtui, ja he tippuivat veteen.
Jäätä oli joka puolella.
Hän ei voinut pidättää hengitystään enää hetkeäkään, ennen kuin...
Hän syöksähtää vedestä.
En ole koskaan ollut niin peloissani.
"Älä syytä karhua."
Koda?
Tippui jäätiköltä?
En ole koskaan nähnyt tuollaista.
Voitteko kuvitella?
Kenai.
Mikä on vialla Kenai?
Koda, mitä sitten tapahtui?
Oliko hän kunnossa?
Hei, Kenai, mikä on vialla?
Mihin olet menossa?
Hän pääsi pois vedestä, mutta me jouduimme erillemme toisistamme.
Heti sen jälkeen tapasin Kenain.
Kenai?
- Taas pelästytin sinut, eikö vain? - Juu.
Missä olet ollut? Näytät karmealta.
Koda.
Äitini sanoo, että kun syö liikaa kalaa, -
- pitäisi vaan maata paikallaan. - Koda.
On jotain mitä minun...
Se tarina, jonka kerroit minulle eilen illalla.
Niin?
No, minulla olisi tarina kerrottavana sinulle.
Oikeasti? Mistä se kertoo?
No, se kertoo miehestä -
ja karhusta.
Mutta lähinnä se kertoo hirviöstä.
Hirviöstä, joka teki jotakin karmeaa...
Kaikkialle mihin käännyn satutan jotakin.
Mutta ei ole mitään, mitä voisin käskeä muuttumaan.
Asiat jotka tein.
Teen mitä vain voimieni puitteissa.
Annoin kaikkeni.
Mutta polku, jota etsin on piilotettu minulta nyt.
Koda, tein jotakin todella pahaa.
Karhuveljeni, petin sinut.
En pidä tästä tarinasta.
Sinä luotit minuun, uskoit minuun, -
ja minä petin sinut.
Äitisi ei ole tulossa.
Kaikista asioista, jotka salasin sinulta, -
en voi salata häpeää.
Ei.
Ja rukoilen, -
että joku tulee -
viemään kivun pois.
Ei ole ulospääsyä tästä pimeästä paikasta.
Ei toivoa, ei tulevaisuutta.
Tiedän, että en voi olla vapaa, -
mutta en voi nähdä toista tietä -
ja en voi kohdata toista päivää.
Koda!
Koda, toivoisin että voisin...
Jos vain olisi. Jos vain olisi joku tapa...
Antaisin mitä vain...
Voisinpa vain...
Olen pahoillani, Koda.
Olen niin pahoillani.
Olen pahoillani, Kenai.
En tiedä, mitä enää voisin tehdä.
Tarvitsen apua.
Sitka?
Olen pahoillani.
Jos minä olisin ajanut, tätä ei olisi koskaan tapahtunut.
Älä viitsi.
Et anna minun koskaan ajaa, et anna minun tehdä mitään.
Kaviota toisen eteen nyt vain. Sanoin että olen pahoillani. Anna nyt jo olla.
En voi uskoa, että kolaroit mammutilla.
Oles nyt jo. Se vuori ilmestyi aivan tyhjästä.
Pahoin pelkään, että en voi hyväksyä anteeksipyyntöäsi.
Se jäi pimeään kulmaan.
- Katso. - Mitä?
Se on se pieni pentu.
Joku vaivaa sitä.
Niin. Mikä on vialla pikkukarhu?
Ei mikään. Olen kunnossa.
No hyvä. Mihin jäimmekään?
Ai niin. Olet iso itsepäinen, vastuuton ääliö.
Etkä muutu ikinä.
- Mitä? - Olen täysin kyllästynyt siihen.
Tästä lähin, hän on uusi veljeni.
Et sinä voi tehdä noin.
Anteeksi, sinut on korvattu rakkaalla veljelläni...
Tuota, unohdin nimesi. Mikäs nimesi olikaan, pikkukarhu?
En halua enempää veljiä.
Hänkin on saanut sinusta tarpeekseen.
Älä viitsi. Lupaan muuttua.
Mene pois. Et koskaan muutu.
Veljenäolo ei merkitse sinulle mitään.
- Totta kai se merkitsee. - Niinkö? Kuten mitä.
Entäs se kerta, kun kaviosi jäätyivät kiinni lampeen?
Kuka istui kanssasi koko talven?
Sinä istuit.
Ja kuka näytti sinulle kaikki hyvät laiduntamispaikat?
Tarkoitan sitä todella pehmeää ruohoa, joka on kasteen peitossa.
No miksi oikein luulet, että tein sen?
Koska mi...
koska rakastan... sinua.
Anteeksi? En usko, että kuulin oikein.
Sanoin, että rakastan... sinua.
Minäkin rakastan sinua.
- Hei, voin muuttua. - Mene pois.
- Hei älä nyt. Voin muuttua. - Mene pois, äläkä koske minuun.
Voin muuttua.
Hei! Ei sieltä. Siinä on se kohta.
Näyttää siltä, että näemme myöhemmin pikkukarhu.
Hyvät päivänjatkot.
Hei, tiedätkö mitä tästä seuraa?
Kasa herkullista ohraa ja kullanruskeaa heinää, -
kylmällä, imellytetyllä mallaspedillä.
Pidän siitä.
Sitka! Oletko siellä?
Sitka!
Ole kiltti.
En tiedä mitä muuta tehdä.
Sitka!
Denahi.
Sitka kiirehdi! Muuta minut takaisin!
Missä olet sitka?
Denahi.
Denahi, ole kiltti.
Koda?
Ei!
Jätä hänet rauhaan!
Koda!
Kenai?
Sitka!
Koda.
Koda, älä pelkää. Se olen minä.
Hän tarvitsee minua.
Tiedätkös, hän näytti paremmalta karhuna ollessaan.
Mutta... Denahi.
Kaikki on hyvin Kenai.
Huolimatta siitä, minkä valinnan teet, -
tulet aina olemaan pikkuveljeni.
Sanoinko "pieni"?
Kenai!
Veljeni Kenai, -
muutti asumaan Kodan ja muiden karhujen kanssa.
Hän opetti minulle, että rakkaus on erittäin voimakas.
Ja minä välitin hänen tarinaansa eteenpäin -
kansallemme.
Tarinaa pojasta, josta tuli mies, -
muuttumalla ensin karhuksi.
Suuret henget, jotka elitte ennen, -
ottakaa käsistämme ja johdattakaa meitä.
Täyttäkää sydämemme ja sielumme tiedoillanne.
Sinä tiedät, näytä minulle.
Osoittakaa, että teidän silmissänne -
me olemme kaikki saman arvoisia.
Veljeksiä keskenämme.
Tässä maailmassa pysymme.
Veljinä ja saman arvoisina.
Veljeksinä ja saman arvoisina.
Mitä oikein touhuat pikkukarhu?
Harjoittelen liikkeitäni. Haluaisitko nähdä yhden?
Totta kai. Tämän luulisi olevan hauskaa.
Kuunnelkaa minua.
Olin ihminen, joka muutettiin karhuksi. Ei majavaksi.
Ihminen karhuksi. Siinä se.
Aivan. Joten, -
aikaisemmin olitkin varmaan vuohi. Vai?
Miten olisi vesipuhveli?
Ei, ei, ei. Hän on jänis.
Katso hänen korviaan ja pörröisiä jalkojaan.
- Varokaa jänistä. - Ei ikinä.
Nyt kaikki, -
hengittäkää syvälle sisään.
Ja sitten hengittäkää ulos -
asettuen tervehtimään aurinkoa.
Ei kun ole sinä hiljaa!
Miten sinulla menee, Koda?
Aika hyvin.
Elämässä on asioita, -
joita oppii.
Näet vielä ajallaan.
Sillä jossakin tuolla ulkona, -
kaikki odottaa.
Jos vain jaksat uskoa, -
joten älä pakene, älä piiloudu.
Kaikki tulee olemaan hyvin.
Tulet ymmärtämään, luota minuun.
Minä katson perääsi.
Katso läpi silmieni.
Jossakin tuolla on parempi paikka.
Katso vain läpi silmieni.
Kaikki muuttuu.
Tulet yllättymään siitä, mitä löydät.
Siellä on parempi paikka, -
jos katsot läpi silmieni.
Tulee olemaan aikoja, -
tällä matkalla, -
jolloin kaikki mitä näet on pimeys.
Mutta jossakin tuolla ulkona, -
päivänvalo löytää sinut.
Jos jaksat uskoa, -
joten älä pakene, älä piiloudu.
Kaikki tulee olemaan hyvin.
Tulet ymmärtämään, luota minuun
Minä katson perääsi.
Katso vain, katso -
läpi silmieni.
Jossakin tuolla on parempi paikka.
Katso vain läpi silmieni.
Kaikki muuttuu.
Tulet yllättymään siitä, mitä löydät.
Siellä on parempi paikka, -
jos vain katsot silmieni läpi.
Kaikki asiat, joita voit muuttaa.
Kaikella on tarkoituksensa.
Ja löydät kaiken, mitä tarvitset.
On niin paljon ymmärrettävää.
Katso vain, katso -
läpi silmieni.
Jossakin tuolla on parempi paikka.
Katso vain, katso -
läpi silmieni.
Kaikki muuttuu.
Tulet yllättymään siitä, mitä löydät.
Katso vain, katso -
läpi silmieni.
Kaikki muuttuu.
Tulet yllättymään siitä, mitä löydät.
Sinä löydät paremman paikan, -
jos vain katsot läpi silmieni.
Tiedät että on parempi paikka, -
katso vain läpi silmieni.
Tunnet paremman paikan, -
jos katsot läpi silmieni.
Katso läpi silmieni.
Tiedän että se on vaikeaa, -
mutta jotenkin tajusit, -
katsoa sydämeesi -
ja antaa minulle anteeksi.
Annat minulle voiman nähdä, -
minne matkani päättyy.
Olet antanut minulle -
voimaa jatkaa matkaa.
Näen polun -
pois tästä pimeästä paikasta.
Näen tulevaisuuteni.
Anteeksiantosi -
on vapauttanut minut.
Ja voin nähdä asiat toisin.
Voin kohdata -
uuden päivän.
Näen polun.
Näen tulevaisuuden.
Näen polun.
Näen polun -
pois tästä pimeästä paikasta.
Näen tulevaisuuteni.
Noudattaen -
kaikkia valtion ja liittovaltion villieläimiä koskevia asetuksia, -
kaloja ei vahingoitettu tämän elokuvan aikana.
Ei! Hän aikoo syödä minut!
Poikki, poikki.
Auttakaa nyt joku!
Arvostele